Tidligere på Moonlight...
Jeg vil hjelpe folk.
Det er derfor jeg ble privatetterforsker.
Jeg hørte hva du sa.
At jeg er en vampyr.
Etter det som skjedde sist, hva med at du brant opp... Og pålen i hjertet.
Jeg var ikke sikker på om jeg fikk se deg igjen.
Det var mye å fordøye.
Noen folk er bare ikke skapt til å være sammen.
Beth har en veldig ekte kjæreste, -
og etter ekskona mi, Caroline, har jeg hatt vansker for å stole på folk.
Jeg vet vi ikke var helt på godfot i starten, -
men jeg har hørt mye fint fra Beth.
Jeg glad dere har en god tone.
Hun sa også at det aldri er kjedelig rundt deg.
Vampyrer kan oppholde seg i dagslys, men for mye av det vil drepe oss, -
og overlevelsesinstinktene våre er enkle. Om du dør, trenger du blod.
Nei, ikke ditt! Ikke som dette!
På et eller annet punkt blir du nødt til å stoppe meg.
Der. Om dr. Rosin sier det er greit, er det greit.
- Føler du deg bedre nå? - Jeg har alltid føIt meg bra.
Vel, jeg føler meg bedre.
Det var et rart kutt. Jeg mener, to.
Det var ganske sykt der ute i ørkenen, ikke sant?
Ja, litt.
Det er merkelig at Mick ikke har kommet innom, i det minste for å se om du har det bra.
Jeg har det bra.
Det er bare det at, en periode, var det akkurat som om han var her hele tiden, -
og nå er han borte på en måte.
Var det noe jeg sa?
Unnskyld. Hva?
Om jeg har lært alt i løpet av 89 år, vet jeg at det du vil...
Pass deg.
...betyr ikke alltid noe.
Beklager.
Du kan ønske å komme deg fra A til B.
Du kan ønske å være presis.
Du kan unngå noen for deres eget beste, fordi, la oss si -
at du drakk blodet deres ute i ørkenen.
Men om universet vil noe annet... Vel, du kan løpe, -
men ikke gjemme deg.
Mick.
Hei.
- Vi snakket nettopp om deg. - Stemmer.
- Hva gjør du her? - Så hva driver dere med...
Vi er her for en blodprøve.
En blodprøve? Skal... skal dere to -
gifte dere? Nei, nei.
For dette. Josh trodde jeg kanskje kunne ha fått stivkrampe. Du vet, fra piggtrådgjerdet?
- Så hva gjør du her? - Samme. Blod... jobb.
J- jeg har noe blodarbeid jeg må få gjort.
Du vet, jeg la igjen en beskjed til deg.
Faktisk, så la hun igjen fire.
Jeg må ha oversett dem på en aller annen måte.
Vel, da vet du det nå, så ring når du har tid.
- Ja. - Eller enda bedre,kom innom i morgen kveld.
Det kommer et par venner over for å feire at vi har hatt ett år sammen.
Åh, jeg tror ikke... Mick vil ikke...
nei, jeg ville, vil.. men kan ikke.
Jeg beklager. Men gratulerer.
Det er, du vet, ett år, det er.. det er er virkelig noe.
Takk.
Snakkes.
Det er hva vi ønsker...
og så er det alle millioner tilfeldigheter som vi ikke har kontroll over.
Hendelsene som plasserer oss på et visst sted til en visst tid -
og forandrer livene våre for alltid.
Hvem kontrollerer disse tilfeldighetene?
Alt jeg vet... er at det ikke er oss.
Åh, nei, kjære. Jeg kan bare ikke.
Ikke med deg.
Så dra da, så sier vi at vi er skuls.
Du vet, bildet ditt var mye penere.
Team NorSub presenterer:
MOONLIGHT
MOONLIGHT - Sesong 1- Episode 5: "Arrested Development"
Hei, våkn opp, jente. Vi fanget en levende en.
Oppskrifter?
Å, Josh og jeg skal ha noen venner over i kveld.
"Coq in a reduction sauce"?
- Det er fransk for "kylling". - Likevel.
Du sa du hadde en levende?
Å. Død, faktisk. Du kommer til å like denne.
- Et føIge? - Mm-hmm. Saftige saker, også.
Kilden min sa, "en veldig særegen M.O".
- Du tror dette er... - Liksom San Francisco fyren, ja.
Måten dette har blitt vist på nyhetene tiltrekker alle pervoene.
Se etter en etteraper.
Jeg jobber med det.
Du vet, måten du liker dette på gjør meg nesten litt ubekvem.
"Mick st. John, privatetterforsker"
Hun kom ut hit for å bli en skuespiller.
Hun var i "byen vår" i tiende klasse.
Hun var den viktigste. Du vet, den som tar seg av all pratingen.
Plutselig kunne vi ikke nå henne.
Alle brevene kom i retur, og telefonen hennes var frakoblet.
Jeg hadde hørt den samme historien i tiår.
Småbyskjønnhet drar hjemmefra for å oppsøke spenning og får det.
Pleide vanligvis å ende med dansingen hennes i et bur ved solnedgang, -
eller hvis hun var heldig, leve i en eller annen leilighet betalt av en gammel herre.
Men i det siste, har jeg hørt noe annet.
Folk fra alle steder av byen visste, men... ingen fortalte oss.
Vi var de siste som fikk vite det.
At hun var på Internett som en eskorte?
Vi prøvde det nummeret, men hun ringte oss aldri tilbake.
Og legger ut anmeldelser på Internett, som en purke på auksjon.
Jeg skal finne henne for dere.
Jeg lover.
Takk.
Hei, alle sammen, tilbake.
Hei, ingen bilder.
Kameraer avslått.
Kom igjen, folkens. Vi må holde alle tilbake.
Ta litt private jobber.
Hei, du, ikke få meg til å ta det fra deg det kameraet.
Hei, jeg sa alle tilbake. Beth, kom igjen. Du kan rutinen.
Hvem er de mennene i dresser?
Å, de hørte at leilighetene var ledige. De tror de kanskje skal kjøpe de.
- Er de F.B.I.? - Ingen kommentar.
Kan jeg sitere deg på det?
Hør, vi har med en veldig seriøs situasjon å gjøre her.
Jeg trenger at du holder deg unna, ok? Vær så snill. For en gangs skyld.
Det er som San Francisco... Eskortemorderen der?
Ei hermegås, eller kom han til L.A.?
ÅIreit, alle sammen bakover. Kommer ut.
Er der derfor F.B.I. er her? Han har kommet til L.A.?
Beth, vet du hva du trenger?
Du trenger en av-knapp.
Så, reportervennen din. Øh, hva heter hun?
- Du vet hva hun heter. - Ja, men, riktig...
Så hvordan har det gått siden sist, øh, fornøyelsestimen?
Fint.
Å, jeg kjenner deg, det betyr at du unngår henne.
Du er romantisk i det abstrakte, min venn.
Men i realiteten når støttennene får kjøtt...
Hør, du sa du kunne hjelpe meg med å finne den savnede jenta.
- Gjorde jeg? - Ja.
Hva tror du han er her for?
- Din nye kammertjener? - Nei.
Mester i alt innen telefoni... Rider England.
Mick st. John.
Jeg hører at du leter etter noen.
Riktig.
"En perfekt tier. "
Hva gjorde hun? Knuste hun hjertet ditt?
Nei, foreldrene hennes sine.
Vel, hun krever attest. Du vet det.
Ja, jeg leter ikke for å møte henne. Jeg trenger bare adressen.
Ikke noe problem.
- Hørte du det? Ikke noe problem. - Ikke noe problem.
Du verden, mye har forandret seg på 400 år.
Ja, det er finnes ingen ordentlige bordeller lengre.
Ja, nok et offer for den digitale verden. Nå går det i kategorier.
Blondiner, asiater, store pupper, modne.
Ryttere.
Valg, valg, valg. Det er veldig effektivt, veldig amerikansk.
Du høres nesten nostalgisk ut.
Hva skjedde med de gode gamle dager med fire damer på hjørnet som underbyr hverandre?
Ok. Her har vi det.
Wilshire korridoren.
Gud, disse proffene elsker at de er på høyden.
Tusen takk, herrer.
ÅIreit, hør etter.
- For dere begge, sammen ett år. - SkåI.
Hei, vent. Jeg er ikke ferdig.
Er det noen andre som dør av tørst her?
For deg og for den gangen da dere møttes for første gang.
Ok, ikke engang...
De eneste to bilene på en parkeringsplass på størrelse med Rhode Island kolliderte.
Du sa: la en forsikringsagent kalle det en ulykke. Jeg kaller det skjebnen.
- Så... til, uhm... - Forsikringsagent.
- Skjebnen. - For skjebnen.
SkåI.
Å, jeg beklager. Jeg venter en samtale akkurat nå.
Hei.
Ja, jeg har det bra.
Uh, ja. Jeg kan... Jeg kan i kveld.
Uhm, kanskje om, rundt, to eller tre timer.
Akkurat nå? Nei, Jeg... Jeg er på en måte midt i noe.
Nei, nei, jeg har lyst. Ok.
Jeg beklager det der. Jeg har denne mystiske saken jeg jobber med.
Jeg har en mulighet til å komme meg inn i likhuset i kveld.
Du vil heller være på likhuset?
Nei, nei, heller. Det er bare...
Du vet, jeg kan.. Jeg kan antageligvis komme inn i morgen tidlig.
Nei, det er ok.
Må du, så må du.
Takk, for at du er så forståelsesfull.
Ja, jeg er så forståelsesfull.
- Ok, du er sur. - Jeg er ikke sur.
Vel, du er et eller annet.
Hør, du må innrømme, det er ganske frekt.
Det er vennene dine der inne.
Nå inviterer du dem hit, og så ringer han, og du stikker.
- Hvem ringer? - Mick st. John.
Det var ikke Mick st. John. Det var en kontakt jeg har på likhuset.
Vel, hva ville du ha trodd?
Jeg så det på måten dere to så på hverandre da vi dumpet borti han.
- Å, for guds skyld. - Ærlig talt,
jeg kunne ikke unngå å legge merke til det.
Nå er ikke det rette tidspunktet å ha denne samtalen.
Ikke rett tidspunkt? Det er jubileet vårt.
Ett år sammen, og jeg laget kyllingen for deg. Vennene dine er her.
Jeg sa at jeg er tilbake så fort jeg kan.
Vet du hva? Ta den tiden du trenger.
Vanligvis, trenger ikke vampyrer å frekventere kvinner i næringslivet.
Mellom villige nybegynnere og vampyrers grunnleggende tiltrekning, -
er det bare ikke noe behov, men dette var annerledes.
En vampyr har vært her.
Selv gjennom døren, kunne jeg lukte det.
Kamp, motstand og til syvende og sist, nederlag.
Og det var ikke bare offeret.
Det var vampyren som gjorde det mot henne.
Du må skynde deg. Sjefen min kommer tilbake hvert øyeblikk.
Det tar ikke lang tid.
- Hva ser du etter? - Det vet jeg når jeg ser det.
Hvorfor har de ikke identifisert henne?
- Mm. De har det, på en måte. - Ikke i føIge dette.
Vel, hun hadde et av de strippernavnene vet du.
Vi gir henne Jane Doe til vi finner ut hvem hun virkelig er.
Gud. Gjorde han dette?
Synes du det er morsomt?
Hei, du betalte meg 50 lapper for å se en død jente naken.
Jeg tror du pønsker på noe.
Du er syk. Vet du det?
Hysj. Det er sjefen min.
God kveld, sir.
Er du sikker på at du vil gjøre dette?
Vi må vite det.
Ok.
Jeg beklager.
Det er ikke henne. Det er ikke henne.
Frihet.
Alle har dratt nå. Du kan komme frem.
Hva gjør du her?
Jeg skulle akkurat til å spørre deg om det samme.
Nei, personen som gjemmer seg rundt hjørnet i det andre rommet må snakke først.
Det er et seksuelt rovdyr på frifot.
Jeg vet ikke om "seksuelt" er det rette ordet.
Men det var rykter om en merkelig M.O.
- En biter? - Det er en underdrivelse.
Jeg vil ikke uttrykke en bakvaskelse, men jeg tror det kanskje er en, øh...
Det er en vampyr.
En ekstremt frustrert og farlig en.
Så din tur.
- Hva? - Hva gjør du her?
- Sporer du den samme fyren? - Nei, jeg leter etter en savnet jente...
Datteren til det paret jeg var med. Hun jobber som eskorte.
Ikke denne eskorten?
Nei. De sa at dette er jenta som datteren deres kom til L.A. med etter høyskolen.
De var romkamerater, antar jeg.
Så vent et øyeblikk. Du tok med disse folkene hit, -
i den tro at de ville se den døde datteren deres?
Først, dro jeg til et borettslag, der jeg trodde jeg ville finne datteren deres levende, -
men det viste seg å være et åsted.
- Hvilket åsted? - Wilshire corridor, 87...
- 18? - Ja.
Det var sånn jeg endte opp her, også.
Jeg fryser. La oss komme oss ut herfra.
Ok, jeg bare sier det.
Syns du ikke at det er litt rart at vi møter på hverandre her?
Egentlig ikke. Hva mener du?
Jeg mener, du har unngått meg.
- Nei, det har jeg ikke. - Jo, det har du.
Helt siden... du vet, ørkenen, -
har du avvist telefonsamtalene mine, unngått meg, -
og så møter vi hverandre to ganger, først nede i sentrum og så her.
Vi føIger to helt forskjellige veier, vi ender opp på samme sted.
Syns du ikke at det er litt merkelig?
Vet du hva? Jeg er ikke så flink til å kalle ting merkelige og ikke.
Wow. Vampyrer er virkelig dårlige løgnere.
Kom igjen. Innrøm det.
Jeg tror bare ikke vi trenger å gjøre dette til noe stort.
Det er stort. Jeg matet deg.
Du holdt på å dø der ute, og jeg brakte deg til livet igjen med mitt blod.
Med mitt blod. Mick, nå er vi her, sammen.
Hva vil du at jeg skal si? Huh?
Hva... hva vil du at jeg skal si?
Jeg vil at du skal innrømme at noe skjedde mellom oss.
Greit.
Ok, noe skjedde.
Hvis du skal si det på den måten...
Så hva om jeg ringte deg tilbake, huh? Hva da?
- Hva mener du? - Du forstår at jeg er en vampyr, ikke sant?
Ja.
Og har ikke du noe middag som du spiser?
Alt jeg sier er at jeg er her, og det er du også, -
og det må være en grunn.
Hjelp meg å spore opp morderen, og jeg tror du vil finne jenta.
- Ja? - Hallo, Cherish.
Hvem er dette?
Jeg er en venn av din gamle romkamerat, Jasmin.
- Huh. Hvordan har hun det? - Bra. Aldri vært bedre.
- Hun hilser. - Virkelig?
Fordi vi mistet på en måte kontakten etter at hun slettet min gamle hjemmeside.
Ja, hun er lei for det.
Hun sa jeg skulle ringe deg.
Hør, jeg er privat nå. Egentlig ikke helt ute etter å utvide vennekretsen min.
Jeg kunne tilby en betydelig sum.
- 50O roser? - Ok.
- I timen. - Greit.
Og du er sikker på at Natalie ikke går amok for dette?
Jeg lover deg, hun vil ikke si noe.
Jeg trodde du kunne stave "rovdyr" nå.
- Marissa. - Så var kjeltringen spennende?
- Jeg er lei for at jeg måtte dra. - Ikke unnskyld deg for meg.
Unnskyld deg til mannen som brente maten.
- Er han sur? - Nei, egentlig ikke.
Det er på en måte poenget.
Hva foregår egentlig mellom dere?
Hva mener du?
Dere har vært sammen i ett år, og dere bor ikke engang sammen.
- Vi overnatter. - Nettopp.
Syns du ikke det er på tide at du blir mer seriøst?
- Jeg er seriøs. - Apropos skjulte hemmeligheter.
- Er det en annen? - Nei.
- Virkelig? - Nei.
Nei. Hvor... hvor kommer dette fra uansett?
Jeg syns du sa at Josh og jeg var skjebnes bestemt.
Skjebnen er bra, men på et punkt, må menneskene tre inn selv for å få ting til å skje.
Skjebnen vil ikke gi deg reservenøklene og flytte tingene dine inn i leiligheten hans.
Jeg mener, hvis det er det du vil.
Universet sender deg et tegn, og du bare...
Ser du? Det er et tegn, -
men du må svare samtalen.
Det er ikke Josh.
Den døde eskortens navn var Natalie Hall. Profesjonelt navn Jazzmyn, to z'er og én "y".
Kåret til "Mest Sannsynlig Suksessfull" av gymnasklassen sin.
Ikke sikker på hvordan det gikk med de andre, men det ser ikke sånn ut i dette øyeblikk.
Favoritt sitat... "Ha det gøy i sola, få deg et ligg i skyggen"
Forsiktig med hva du ønsker deg, ikke sant?
Gjesten din, sir.
Josef, Rider, møt Beth Turner.
Beth Turner, BuzzWire.
Å, slik en vakker kvinne på internett.
Takk...
Tror jeg.
Så skal du fortelle meg hva jeg gjør her?
Mick sa du hadde en herlig stemme.
Rider her har fått en liste med alle de innkommende samtalene, -
til den døde eskortens hjemmeside i løpet av de siste 24 timene av livet hennes.
Én av dem er antageligvis morderen.
- Så du vil at jeg skal ringe numrene? - Du er skarp du.
- Og hva, snakke med han? - Hvis vi er heldige, ja.
Hva skal jeg si? Jeg har aldri snakket med en seriemorder før.
Å, du vet, vær høflig. Du vet, "Vær så snill", "Takk".
- Gjør hva enn... - Hva enn eskorter gjør?
- Ja. - Ok.
Hva enn du vil.
- Hallo? - Hei.
- Hvem er dette? - Det er meg... Jazzmyn.
Å, deg.
- Så, uh, jeg tenkte... - Hva? Hva tenkte du?
Du vet.
Nei, jeg vet ikke, ditt jævla horeludder, Jeg sa til deg at du aldri skulle ringe meg her.
- Jeg rotet det til. - Nei, det gjorde du ikke.
Jeg ødela det.
Du gjorde ikke det. Det er greit. Det er ikke han.
Han tror hun er i live. Han er ikke den vi leter etter, virkelig.
Du var, uh, jeg mener, hun var...
- Veldig imponerende. - Heit. Veldig, veldig heit.
Neste?
- Hallo? - Hei.
Cherish?
- Cherish? - Er det... er det deg?
- Er du der? - Ja, jeg er her.
Hvor skulle jeg vært ellers?
- Fortsatt med i kveld, ikke sant? - Kan ikke vente.
- Det er derfor jeg ringer deg. - Bra.
Jeg er virkelig glad. Du virker veldig hyggelig.
Vi kommer til å ha det pokker så gøy.
- Så... - Ja?
Ser deg på Greenies.
Vent. V... han la på.
Det er merkelig.
Minte meg på en måte om videregående.
Hørtes ut som han ville ha en kjæreste, ikke en hore.
Vet noen hvor Greenies er?
Jeg har aldri hørt om det.
Jeg skal snuse litt rundt.
Imens, samtalen ble sporet til Landline 1730 Los Feliz.
Hvis planen er for i dag, burde du kanskje skynde deg.
La oss dra.
- Så vennene dine... er de, uhm... - Hva?
- Du vet. - Vampyrer?
Jeg vet ikke, gjør du?
Skremmende.
1730 Los Feliz.
Det høres ikke ut som...
Henda i været! Snu deg. Snu deg.
La dem gå.
Legg hendene dine på hodet. Nå!
Ok, ok.
Cherish?
Javisst. Hvorfor ikke?
Endelig, det er deg. Jeg så bildet ditt.
Bare sitt ned, ok?
Uh, vet du hva?
Kan du lage en dobbel?
Mick St. John.
Har du noen anelse om hvor nærme du var ved å bli skutt?
Har du noen anelse om hvor nærme du var ved å få ansiktet revet av?
Jeg forsto aldri hva det er med mennesker og skriking.
Ikke det at jeg ikke setter pris på det rødmende, blod-i-ansikt utseende mer enn til vanlig, -
før jeg ble en vampyr.
Det er bare det at uansett hva slags frihetsfølelse det økende blodtrykket gir, -
forårsaker det at du går glipp av ting... viktige ting.
Skjønner du det?
Hva er det?
Jeg vet ikke. Ser ut som et gammelt bilde.
Ser ut som gamle horer eller et eller annet.
Kunne vi bare holde oss til saken her, ikke kaste bort tiden på et dumt jævla bilde?
Avdelingen fikk denne fyren spikret.
Han er en enslig, 38 til 45 år, -
torturerte dyr som barn, tisset i senga.
Den fryseren? Er et sted å samle trofeene av ofrene hans.
- Så du sier 38, huh? - Det er 38 til 45.
- Profilering er ingen eksakt vitenskap. - Det sier jeg også.
De sa vi kunne gå.
- Han er en gutt, kanskje 16 år gammel. - 16?
Vel, driver med 200. Jeg så et bilde.
- Ugh, vanskelig alder. - Du tuller ikke.
Du vet, gutter på den alderen tenker på sex omtrent 20 ganger i minuttet, -
og det er vitenskaplig fakta.
Ganger to århundrer, det må ha ha vært en del avgift.
Burde vi ikke varsle politiet?
Vel, han er en vampyr. Det er antageligvis bedre om vi ikke gjør det.
Å, herregud. Natalie Hall.
Denne tilhørte den døde eskorten.
Bare hold den gjemt inntil vi er i bilen. De overvåker oss fortsatt.
Se.
Det er henne. Det er jenta jeg leter etter.
- Tror du han er med henne? - Det er en god sjanse.
Er det tatt på Greenies?
- Det er et nummer på baksiden. - Ring det.
Så hva er avtalen? Er du jomfru?
Det avhenger av hva du mener.
- Jeg mener, ville jeg bli din første? - Min første?
Ikke egentlig.
Hvor gammel er du?
Jeg sa det.
21, sikkert. Jeg mener, egentlig.
Egentlig?
197 og et halvt.
Hør, du virker som en hyggelig gutt.
Er du sikker på at...
Hei. Ikke svar på den.
Ok, ok. Bare...
Jeg kom til telefonsvareren.
Det er et offentlig sted på en folksom brygge. Hun burde være ok inntil vi når dit.
Hvor langt er det i hvert fall?
Det er rett ved stranda. Vi er nesten framme.
Så vi kan ta kjøreturer, spille noen spill.
- Kjøreturer? - Ja, berg- og dalbanen er syk. Du vil elske den.
Jeg har ikke tid til alt det.
- Kom hit. - Du kan vente.
Jeg vil ha deg nærmere.
- Så hvordan virker det, i alle fall? - Hva?
Bare, du vet, sex tingen.
Foreldrene dine fortalte deg aldri?
De droppet på en eller annen måte den delen som involverer vampyrer.
Vampyrer og mennesker, jeg mener.
Å, jeg snakker fullstendig hypotetisk, tro meg.
Kyss meg.
Som om du mener det.
Vil du vite hvordan det virker?
Det gjør ikke det, ok? Det virker ikke.
Så det er umulig?
Det er ikke umulig. Det er uklokt. Det ender aldri bra.
Aldri?
Vi er nesten framme. Du burde sjekke det nummeret igjen.
Ok.
Kanskje du bare skulle roe deg ned.
Vet du hva? Kanskje du bare skulle gjøre det du får betalt for.
- Jeg stikker herfra. - Ikke svar på den.
Ja?
Sitt stille.
Har du henne? Hva skjer?
Jeg kan ikke forklare. Hør.
Hallo? Cerish?
Nå gi meg telefonen.
Cerish?
- Noen der? - Du kommer med meg!
Denne veien.
Jeg kan høre deg. Og jeg vet hva du er.
Jeg forstår hvorfor du gjør dette.
The Bordello. Er det derfor?
Hvem forvandlet deg? Hva gjorde de?
Er du der? La henne gå. Jeg vet du vil det.
Hvem er du?
Mitt navn er Mick st. John. Jeg vet at du er en vampyr...
Hvor fikk du dette nummeret?
Du er en vampyr som meg.
Å, som deg, huh?
- Jeg vet hva du gjennomgår. - Å, vet du?
Stemmer det?
Jeg vet at du føler deg forbannet, som om skjebnen har spilt deg et puss, -
som om skal våkne opp en dag og innse at alt dette var en feiltagelse, -
men du våkner ikke opp, selv om årene går, tiårene...
århundrer, Mick. 200 år.
Jeg valgte ikke noe av dette. Det ble gjort mot meg.
Du kan alltids velge.
Sikkert.
Slipp meg. La meg gå!
Du trenger ikke å gjøre dette.
Vent, vent, vent, vent.
La meg være i fred.
- Den fyren skulle drepe meg. - Det er greit.
Det trenger ikke å være på denne måten.
Jeg vet hva du gjennomgår.
Hører du meg, jeg vet hvordan det er.
Tror du det? Du tror du vet?
Ikke på noen måte.
Jeg mener, du ble forvandlet når du var hva, 30?
Jeg står fast.
Alt jeg noen gang har ønsket er å vokse ut av dette, og det vil jeg ikke... noen gang.
Noen forrådte deg.
Å, tror du det?
Du er ikke den eneste.
Har du noen gang elsket noen helt og holdent?
Som om hun var alt her i verden?
Du gjør alt hun ber om, hva som helst.
Har du noen gang elsket noen på den måten?
Så du glemte deg selv og alt du tenkte på var henne.
Jeg elsker deg for alltid.
For alltid. For alltid.
Ja.
Ser du, jeg har aldri.
Hvis jeg har lært noe på 89 år, -
er det at det vi vil ikke alltid betyr noe.
Du kan ønske å bevege deg fra A til B.
Du kan ønske og overleve, -
men hvis universet vil noe annerledes, kan du løpe, -
men du kan ikke gjemme deg.
Hei.
Hvor er kameraene? Du går glipp av øyeblikket.
De vil ikke ha dette offentliggjort.
"Vakker eskorte nesten drept, gjenforent med foreldrene"...
Det er omtrent den saftigste historien vi noen gang har hatt.
Hun vil ikke være på internettet.
Siden når?
Jeg må gå.
Kanskje det er summen av en million sammentreff, -
som vi ikke helt kontrollerer, som bringer oss til et spesielt sted til en spesiell tid.
Eller kanskje det er valgene vi gjør, -
handlingene våre.
Om det er en ting jeg har lært i løpet av disse 89 årene, -
er det at hva vi vil... det betyr ikke alltid noe.
Du bare stakk av.
Åh, uh, du var ganske opptatt med redaktøren din.
Du kunne i det minste ha sagt ha det.
Ha...
...det...
Hva vi vil betyr ikke alltid noe.
Men på en annen side...
...noen ganger betyr det alt.
MOONLIGHT - Sesong 1- Episode 5: "Arrested Development"
Oversatt til norsk av: d00ziiE & cea1987 http:/teamnorsubs. will. kick. your. as/